Киба!
Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Изчезна.
Никъде не го намерихме.
Търсихме навсякъде.
Киба не е...
Разбира се, че не е...
Може и да бил убит. Вероятно...
Цуме, къде отиваш?
Отивам да го потърся отново.
Безнадеждно е. Без значение къде бяхме, не успях дори да уловя миризмата му.
Аз се отказах.
От какво?
Вече ни ми пука за Рая.
Не ти пука?
Не ме брой.
Хиге, ти сериозно ли?
Никога не съм искал да ходя в Рая.
Това е изненадващо, след като стигна толкова далеч.
Ако не го бях срещнал, нямаше да съм в тази каша.
Тук си прав...
Ако не се беше появил в града, още щяхме да сме там, непроменени.
Сигурно щяхме да прекараме живота си там.
Беше много по-лесно и безгрижно...
Да. Само дето бяхме жалки.
То и сега сме си доста жалки.
Спрете...
Моля ви.
Достатъчно зле е, че сме пребити.
Защо постоянно трябва да се бием, крадем и спорим?
Защо не може всички да живеем заедно?
Вълци, хора, птици и цветя,
Всички заедно като семейство.
Ако всички отидем в Рая, нищо подобно няма да се случи, нали?
Какво има?
Надушвам нещо познато.
Надушваш?
Този...
Почти замръзнал е.
Остави го. Да не мислиш да го спасиш?
Той е важен за Блу!
Ако не направим нещо, той ще умре.
Дори и Блу не успя да спасиш...
Спри!
Не си го изкарвай на него.
Търсехме Киба, нали? Да тръгваме.
Тобое!
Върви. Веднага ще ви настигна.
Да не ми хленчиш като се събуди и те застреля.
Хей...
Отивай.
Не се забърквай много. Все пак той е само човек.
Блу...
Ето къде си била, Блу...
Съжалявам...
Руус...
Коя си ти?
Аз?
Аз съм Мю. А ти?
Няма значение.
Това е място, където никой не се интересува кой си.
Какво искаш да кажеш?
Това е място, където всеки може да бъде свободен.
Май още не съм мъртъв.
В действителност, вече няма смисъл да го търсим.
Да се върнем ли да го потърсим в руините от замъка?
Или да потърсим зад онези планини?
И в двата случая, не знаем дали още е жив.
Момичето, Блу, за нея ли се притесняваш?
Изобщо не съм я споменавал.
Точно това е доказателство, че се притесняваш.
Не е така.
Откъде се взеха тия?
Онези, които нападнаха замъка. Ние изобщо не им бяхме равностойни.
Джагара!
Джагара?
Благородника от юг. Най-вероятно са войници на Джагара.
Знаеш доста.
Просто чух името.
Джагара...
Ако помня правилно, и аз чух името в последния град.
Носи се слух, че те ловят вълци.
Какво са намислили, по дяволите?
Ти от войниците на Джагара ли си?
Защо ни преследваш? Какво се опитваш да направиш?
Джагара?
Какво мислите да правите с вълците, които сте събрали?
Какво? Кое е толкова смешно?
Ако сте вълци, просто кажете.
Дявол да го вземе...
Старейшината пак ще ми се кара...
Извинявам се за по-рано.
Само че предната вечер някой нападна приятелите ни.
Не сме били ние.
Да, разбира се, че не са били вълци.
Искам да кажа, че са използвали оръжия.
Освен това, ние от племето Мон, вярваме във вълците.
В съществуването и значението им.
Вярвате в нас?
Пристигнахме.
Всички живеят заедно?
Да, всички пътуваме заедно.
Наистина ли това е странно?
Просто си живеем равностойно.
Коне, кучета и хора.
Как са раните му?
Доста добре. И спря да скимти.
Преди малко изпи много мляко.
Ясно.
Той ли е бил нападнат?
Не знаем дали са били бракониери,
но нараниха само кучетата и си тръгнаха.
Този тук се би до края.
Може и да е бил той.
Онзи старец.
Не би могъл. Беше прекалено изтощен.
И той може да различи куче от вълк.
Защо го защитаваш толкова?
Той говореше насън...
Каза: "Блу, съжалявам."
Ако са объркали кучетата за вълци...
Джагара.
Може би убиват вълците и всичко, което прилича на вълк.
Онова, за което говореше по-рано...
"Ние вярваме във вълците." Какво означаваше?
Какво съм искал да кажа? Точно както и звучи.
Вълците са наши предшественици...
Въпреки че Благородници са различни.
Ик.
Старейшино.
Довел си ни гости.
Не ме следвай.
Защо не?
Не се ли страхуваш от мен?
Ни най-малко.
Аз съм вълк.
То се вижда.
Това... Раят ли е?
Рай?
Търсел съм го през целия си живот.
Място, където може да си свободен.
Ако мислиш така, това трябва да е.
Това е Рай предназначен за теб.
Киба, ще останеш ли с мен завинаги?
Ще останеш ли с мен, ако това е твоят Рай?
Ние сме от различни видове.
Но аз разбирам как се чувстваш. Ние се разбираме.
Страхуваш ли се?
От нищо не се страхувам.
Нищо не може да ме уплаши.
Станах свидетел на смъртта, веднага щом се родих.
Като че ли раждането ми...
покани смъртта.
Киба.
Белият дух...
Има ли нещо, което да ми кажеш?
Защо оцелях?
Питал съм се хиляди пъти.
Каква е целта ми? Защо съм тук?
Мога да чуя глас... дълбоко вътре в мен.
"Не можеш да останеш повече тук."
Дошло е времето, когато трябва да се отправиш на път.
Ти не оцеля сам.
Цветята те предпазиха, и земята пощади живота ти.
Вслушай се внимателно в тези думи.
Сигурно има място, където трябва да отидеш.
Място, където трябва да отида?
Отиди там, без да поглеждаш назад.
Досега търсех... мястото, където трябва да отида.
Странно.
Да разкрия душата си.
Никога преди не съм го правил.
Нито с приятелите си, нито с Чеза.
Никога не съм се чувствал толкова спокоен.
Това е Раят. Трябва да е.
Много отдавна, когато хората са били животни,
имало и зли чудовища.
Майката Земя изпратила вълците от Рая на земята.
Вълците убивали чудовищата, борили се със злото,
и научили на много неща невежите, себични човекоподобни.
Тогава вълците създали хората с част от техните тела.
Тази история се предава в племето Мон от незапомнени времена.
Хората са били създадени от вълците?
Така е. Тогава светът още е бил млад.
Ако вълците се отправят към Рая, дошло е времето този свят да свърши.
Или светът ще свърши, защото вълците търсят Рая.
Не е ясно кое ще се случи първо.
Когато намерят Рая, всичко на този свят ще изчезне.
Ти ли си този, който търси Рая?
Не аз дадох идеята.
Ти ли беше?
Разбира се, че не.
Ти?
Не можем да търсим Рая?
Какво ще се случи с всички, ако светът свърши?
Това не е известно никому.
Просто ще последваме съдбата на природата.
Ик.
Ще потегляме.
Вече?
Търсим един приятел.
Но не можем да усетим миризмата му никъде.
Какво има зад тези планини?
Опасно място, където никой не ходи.
Място, което никой няма да намери.
Елате с мен.
Онова, което се намират зад тези планини, е пустиня от кости.
Пустиня от кости?
Там има само пустиня, докъдето погледа ти стига.
Легенда разказва, че който влезе, изпитва истинско блаженство.
Защо ще се изпитва блаженство в пустинята?
Според духовете на тази земя,
там има гигантска трева, растяща от хиляди години
и води онези, които си почиват под нея към Градината на Вечността.
Градината на Вечността?
Това не е ли Раят?
Кой знае?
Който е отишъл, не се е завръщал,
затова никой не знае какво представлява мястото.
Защо не останете с нас?
Не е толкова лесно.
Приятелят ни e онзи, който търсеше Рая.
До скоро. Да тръгваме.
Аз... няма да дойда.
Аз...
искам да остана тук!
Dream of an Oasis
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Човек се нуждае от нещо, за да разведри малко душата си.
Пиячка? Не, не пиячка. Любов.
Без значение колко остарява, човек живее живота си в любов с любов.
Независимо от това, какво има да каже реалността по въпроса...